DrSi predstavlja MAJHNE NEDOLŽNE LAŽI
Mojih nosnic ne more nič scvreti.
Kreten! –Grem.
To je žensko stranišče!
Pojdi na moškega. Visoka si.
Sem te že položil? –Ne.
Moj kokain! –Ni ga več. –Prasec! –Izpuhtel je.
Pravi norec.
To je Ludo. Ludo, to je Christine.
Ne Christine. Christelle!
Noro!
Kaj je? Vse si deliva.
Ni smešno. Nehaj!
Si dobro?
Poklical sem Davida.
Prihaja.
Noro je. Vse bomo sesuli.
Zakaj me nikoli ne pokličeš?
Res me ne.
Pomiri se.
Takoj bom nazaj.
Odhajaš? –Na cigareto.
Je Eric odšel?
Greš? –Utrujen sem.
Adijo. –Dobro.
Živjo.
Skoraj bi mi pobegnilo. –Hej.
Pride tudi Juliette?
Ne vem. –Verjetno ne.
Kaj? –Ne bo je.
Dokler sem jaz tukaj.
Je klicala?
Antoine, nehaj. Ni pravi čas.
Oprosti. Samo vprašal sem.
Verjetno bo prišla, ko bom jaz odšel.
Kje je Marie? –Rekla je, da bo prišla.
Vedno zamuja.
Zoprna je. –To govoriš meni, cepec?
Dobro. Ne moremo k njemu vsi naenkrat.
Razdelimo se v dve skupini.
Kdo gre prvi? –Jaz. –In jaz.
Midva bova počakala. –Jaz tudi.
Vidva tudi? Počakajte, da nam dajo maske.
Počakaj, Eric.
Zelo strogi so.
Si že dolgo tukaj?
Pol ure.
Na cigareto grem.
Ti je Juliette povedala, če danes pride?
Noro.
Tu smo, stari.
Vsi smo tukaj.
Grdo si nas prestrašil.
Vse bo v redu.
V dobrih rokah si.
Živjo.
Ti …
Masko nosiš.
Ti tudi.
Šel bom od tu.
Jutri.
Ti si …
Vsi ste … –Počasi.
Enako oblečeni.
Lepa si.
Ti tudi.
Spočij se.
V redu bo.
Ves mesec ga bomo pustili samega?
Sabine bo tukaj. Poklical sem jo.
Sina ne bi pustila samega. Mi …
Pa bomo šli na počitnice,
čeprav je v takšnem stanju? –Kamo mu lahko pomagamo?
Ne moremo. –Lahko mu stojimo ob strani.
Govorim neumnosti?
Ne, prav imaš. –Strinjam se.
To je grdo od nas. –Naslednji teden bom tu. Obiskala ga bom.
Počakajte …
Vsi veste, da mi je Ludo kot mlajši brat.
Težko ga gledam takšnega.
A ne moremo veliko narediti.
Na intenzivni negi je.
Še obiskovati ga ne moremo.
Če se kaj zgodi,
se bomo hitro vrnili. Let traja le eno uro.
Poleg tega ne vem, kaj bi lahko šlo narobe.
Jaz bom kasneje odšla za šest mesecev.
Rada bi bila z njim.
Lahko greste, jaz bom ostala.
Ali pa bomo skrajšali počitnice. –Dobra zamisel.
Gremo za dva tedna, medtem ko okreva.
Ko se bomo vrnili, ga bomo lahko obiskali.
Kaj praviš, Marie?
To je v redu, kajne?
Dober kompromis.
Kaj praviš? Naredimo tako.
Strinjam se. –Kaj delaš?
Prekleto! –Iti moram.
Ugasnil jo bom. –Nehaj kaditi!
Iti moram. –Kam?
Na vajo v opero.
Se vidiva. Poklicala te bom.
Adijo!
Lea odhaja.
Adijo!
Globoko vdihni.
Dobro. Še enkrat.
Takole. –Kako prija!
Odličen občutek je.
Prav imaš. Grozno je bilo.
Če pa čakaš do zadnjega trenutka.
Vem. Moral bi prihajati.
A v tem trenutku …
Nehal sem kaditi, hotel se širi …
Tisti kretenski natakar me toži,
recesija je, zdaj pa še Ludova nesreča.
Itak se ne znaš sprostiti.
Pravi mi reče.
Obrni se.
Boš nocoj v hotelu? –Ja, z Vero in njeno sestro.
Ni pomembno, –Zakaj? Kaj je?
Želel sem se pogovoriti s tabo.
Potrebujem tvoj nasvet.
Pomembno je. –Pridruži se nam na večerji
ali bi raje, da sva sama?
Nočem vas motiti.
Pogovoril se bom z njo. Njena sestra je itak zoprna.
Obrni se na hrbet.
Vedno me je strah, da bo povedala Vero, da sem jo položil.
Vero ve. Povedala mi je. –Kaj?
Zakaj mi ni povedala?
Ne vem.
Sprosti se.
Napet si. Dobro. Ena.
Dve. Sprosti se.
Če gre za orgijo, ne računaj name.
Ne morem. –Kakor hočeš.
Samo zabavaj sestrično iz Toulousa, če je slučajno grda.
Poslal sem ji sporočilo,
da razumem, kako se počuti. Štekaš dvojni pomen?
Pameten sem. Revi ni lahko.
Tudi njej je težko.
Morda sem preveč pritiskal nanjo.
Po drugi strani njena besedila vse povedo.
To nekaj pomeni. –Nikoli nisem razumel njenih besedil.
Preveč kretenskih metafor. Ženska je pravi slovar.
Že mesece se igra s teboj,
seksa pa z drugim.
V tvoji postelji.
Dober dan!
Živjo! –Živjo!
Kako ti je že ime? –Virginie.
Antoine, Virginie. –Živjo! –Živjo!
Me veseli.
Kje je tvoja sestrična? –Zamudila je vlak.
Več bo ostalo zame. Sta že poskusila sendvič?
Dvojna penetracija.
Antoine, kam greš? Antoine.
Pozabi. –Sem ga šokirala?
Vincent!
Hitro pridi!
Pridi!
Povej očku, kar si rekel meni.
Utrujen sem od preveč ljubezni.
Bravo, sinko. –Koliko punc imaš?
Devet.
Devet punc? Odlično.
Pravi ženskar si. To je normalno.
Neumni so. Kot da do recesije kar tako pride.
Odprejo časopis in je kar naenkrat tu.
Poglej. Vidiš vodjo strežbe?
Ko sem kupil lokal, je bilo 65 zaposlenih, zdaj pa jih je 38.
Marsikaj bi ti lahko povedal. Ti si na vrsti.
Si se želel pogovoriti?
Ja.
Želel sem tvoj nasvet. Pravzaprav ne.
Kako naj povem?
Imam …
Čudno je.
Nisem prepričan, kaj naj naredim.
Kakšna bejba? –Ne.
Ni to.
Poslušaj …
Težko govorim o tem,
zato me, prosim, poslušaj.
Počakaj, da končam.
Dobro.
Kako naj ti povem?
Samo …
Všeč so mi tvoje roke.
Kaj? –Všeč so mi tvoje roke.
Ne vem, kaj me je popadlo,
a me zadnje čase ob tebi prežemajo nenavadni občutki.
Brez skrbi, nisem buzi.
To čutim le do tebe.
To se mi dogaja samo s teboj.
Da to čutim. Te poskušam zatreti.
Vedno sem te občudoval.
Všeč mi je tvoja osebnost.
Kako se boriš za svoje cilje.
Všeč so mi celo tvoje slabe plati.
Vedno mi stojiš ob strani.
Si moj prijatelj in zaupnik.
Zdaj pa …
Rad imam, ko se objameva pri pozdravu.
Ali ko gledava tekmo.
In skačeva drug drugemu v objem.
Le ta telesni stik.
Vem, da je čudno, a sem navdušen.
Me zafrkavaš? –Ne.
Max …
Premlad sem spoznal Iso.
Zdaj pa …
Duši me. Ko sem s teboj,
se počutim tako dobro in sproščeno.
Morda mi je tvoja bližina v uteho.
Iskreno, še sam ne razumem.
Poznaš me … –15 let. –Ja.
V 15 letih nisem čutil ničesar do moških. Nikoli.
Saj me poznaš. Vem, da nisem peder.
Le …
Mislim, da sem zaljubljen vate.
Takoj ti povem, da te nočem poljubiti
ali spati s tabo.
Dobro, morda nekega dne.
Si zmešan? Kaj je to?
Znorel si! Kaj ti je?
Boter tvojega otroka sem! Zresni se.
Me zafrkavaš? –Max, prosim.
Ne bodi takšen. Zato mi je samo še težje.
Potrebujem tvojo podporo.
Prijateljsko.
Podporo najboljšega prijatelja.
Razumeš?
Ne vem, kaj naj rečem. –Nič.
V redu je, če ne najdeš besed.
Ne boj se.
Kakršno koli sranje se greš …
Max. Prosim.
Kaj je? –Oprostite?
Kdo bo to naredil? Jaz?
Ne? Jutri? Ne prelagaj na jutri.
Takoj to stori. –Ne razumem.
Daj. –G. Cantara?
Vaš prijatelj bi plačal. Mu računam ali ne?
Eno novo sporočilo. Eric.
Nujno me pokliči. E.
Pred kratkim sem nastopila v filmu.
S tipom, ki ga poznam, Philippom.
Film z goloto, a sem imela besedilo.
To je bil prvi …
Kaj hočeš?
Me zafrkavaš? Prosil si, naj te pokličem.
Ne morem verjeti. –Kaj se je zgodilo?
Kdaj?
Neverjetno. Zakaj me vedno kličeš, da te spravim iz dreka?
Norec.
Adijo.
Takoj pridem. Dobro, adijo.
Ne morem verjeti.
Kaj se je zgodilo? –Mojbog.
Prijatelj je padel s skuterjem.
Na urgenci je. –Sranje. S teboj grem.
Lepo od tebe, a … –Seveda grem.
Samo na stranišče grem. Plačaj.
Daj, daj!
Kakšna psihopatinja. Ko bi jo le videla.
Noro. Kaj delaš?
Si za pijačo? –Ne.
Zakaj? –Nekoga pričakujem.
Nekoga pričakuješ? Koga?
Adijo. –Povej. Ga poznam?
Ne poznaš ga. –Potem ni pomemben.
Odpikaj ga in greva ven.
Ne morem, prepozno je. –Marie, jebenti!
Ga imaš raje kot mene? Pridem, lačen sem.
Marie, ne dovoli, da tvoj najstarejši prijatelj strada.
Dobro. Lahko noč. –Sram naj te bo. –Lahko noč.
Živjo, prinesel sem ti cvetje.
Hvala.
Kako si? –Izvoli.
Si dobro? –Nisem slabo.
Brez sape sem ostal.
Mi lahko vržeš tisto?
Seveda, oprosti.
Kaj delaš?
Mislil sem, da bova skupaj gledala film.
Raje bi ga sama.
Razumem.
Rada gledam filme sama in v miru.
Grem. Lahko noč.
Pospremila te bom.
Oprosti, to ni moj stil. –Razumem, v redu je.
Adijo. –Adijo.
Ne prilizujte se mi.
Poznam vas arhitekte. Ne izgubljajva časa.
Opravite posel ali bom našel nekoga, ki ga bo lahko.
Premislite, nato bova govorila.
Dobro. Potrebujem čas.
To sem tudi rekel. Nasvidenje, gospod.
Lother. –Točno.
Živjo. –Živjo.
Glej …
Lahko pozabiva na sinoči?
Neumen sem bil, ker sem to rekel.
Oprosti, če sem te vznemiril. Moral sem ti povedati.
Samo to.
Obljubim, da ti tega ne bom več omenjal.
Smešno je.
Veš, da nisem peder. –Ne gre za to.
Briga me, če si peder. –Ne tako glasno.
Oprosti. Poskusi me razumeti.
Veš, kakšen sem.
Zato želim, da pozabiš na pogovor,
preden to uniči najino prijateljstvo.
Ne vem, zakaj sem sploh to rekel. Torej …
Tako …
Prosim, sprejmi moje opravičilo.
In predvsem, zadrži to zase.
Max, nočem, da kdo izve.
Prav?
In še zadnja stvar.
Razumel bom, če me zavrneš.
Elliot, Isabelle in jaz …
Še vedno velja tvoje vabilo?
Seveda. Nehaj s tem sranjem, da so ti všeč moje roke.
Poišči pomoč. –Rekel sem ti, da jo bom.
Niti besede več ne bom rekel.
Dobro.
Iti moram. Potrebujem novega arhitekta.
Nihče me ne bo nategnil.
Ne skrbi.
Se vidiva zvečer? –Vsekakor.
Jezus, res je grozna.
Rojstni dan imam in niti enega sporočila.
Pustila te je, ker si se bal, da te bo pustila.
Česa se bojiš, Antoine?
Kaj čakaš?
Dodatno darilce.
Kaj je to? –Telefonska št. mojega publicista. Pokliči ga.
Dva meseca zamujaš. –Prekleto, res sem cepec. Oprosti.
Pozabil sem. –Tudi on je.
Zakaj bi mu bilo mar?
To je zate. Pokliči ga. –Takoj, ko uredim z Juliette.
Velja?
Nikar ji ne reci, da sem v dreku, prav?
Ne govoriva o tebi, Antoine.
Ne govorita?
Hvala, to potrebujem.
Tisti tipi buljijo vame.
Tipi tam čez me gledajo. Čudno je.
Ljudje me prepoznajo.
Pomiri se. Samo dva filma si posnel.
Pa sem te, stari.
Prav ima. –Samo šalim te. –Dobro je.
Resnica boli.
Živjo, Marie.
Živjo. –Živjo.
Vrnila si se. –Ja.
Pred nekaj dnevi.
Je bilo lepo v Amazoniji?
Potujem sem in tja.
Vsekakor.
Nasvidenje. –Ne razumem.
Ližeta muce.
Nima več 14 let. Preboli.
Nisi vedel?
Oprosti.
Živiš v jami? Ni prva.
Cepec.
Tudi jaz moram na stranišče. –Nehaj. Tebe to rajca.
Seveda me.
Zate bom to naredila doma. –Nora si.
V čem je problem? –Ne šali se s tem. –Ni več smešno?
Ko gre za tvojo punco. –Nehaj.
Nikoli ne bi pomislil.
Na ljubezen.
Na Luda. –Na Luda.
Mir in zdravje.
Živjo, Brigitte! –Res si beden.
Zoprnež.
Živjo, Brigitte. Kako ste?
Lepo te je videti. –Enako.
Sranje.
Kaj je? –Kako me to jezi.
Kaj je narobe?
Živjo, Brigitte. –Zdravo, g. Max.
Kaj se dogaja?
Ne razumem.
Kako si, Marie? –Dobro, Brigitte.
Dve leti jo imaš. –Lani jo je imel Ludo.
Naj jaz spim z otroci? –Ja!
Marie!
Spalnica?
Dobro. Če pride Juliette … –Ne, ne.
Ne začenjaj. Dogovorili smo se, da je to prepovedano.
Če pride, je soba moja.
Ja. –Ne govori tako. Jaz dobim sobo. –Ja!
Ne gre tako.
Dva meseca v letu sem tu. Zakaj te plačujem? Veš, koliko?
572 evrov! Na mesec!
Celo leto lahko lenariš, če ne izvem.
Bi te bilo konec, če bi pokosil travo, če si vedel, da pridem?
Kaj? Pred tremi dnevi?
Nakladaš. Poznam svojo trato.
Dol mi visi!
S prijatelji sem prišel. Kakšen izpadem?
Ni samo trata.
Kolikokrat sem ti rekel za vrtno cev?
Vedel sem. Rumene sledi.
Poslušaj, tepec!
Lahko rečeš drugemu tepcu,
da hočem, da izgleda vrt kot Versailles.
Ali pa je tvojemu podjetju odzvonilo.
Pomiri se, Max. V redu je.
Jaz bom pokosila travo. Kje je kosilnica? –Ne.
Po Vero in otroke moram na postajo.
Grem s tabo? –Ne! Ne bom dolgo.
Lahko kupiva pijačo? –Ne!
Počakajte Vero. Veste, kakšna je.
Kako si? –Mojbog.
Res je slabe volje.
Vero? To je gotovo v redu, kajne?
Kar mašita si žile, a ne v moji hiši.
In ne pred otroci.
Kaj pa to, ker se mudi?
Mudi? Na počitnicah smo.
Sploh ne spoštujeta svojega telesa.
To ni piščanec, ampak kemija. Poln antibiotikov je.
Je pa cenejši. –Gotovo.
Organsko pridelano je dražje.
A vsaj ne boš zbolel.
Ali pa višaš dobiček farmacevtskim podjetjem.
In kdaj sva rekla, da morata kaj plačati?
Res lepo. –Prosim te.
Klinc gleda, kupil bom. –Jaz tudi.
Lahko vozim do obale? –Seveda.
Tudi jaz sem se učil. Čez dva dni imam izpit.
Potem najemi gliser.
Jean–Louis!
Bližje, Max.
Kasneje ga bomo zasidrali. –Si prepričan?
Plima prihaja. Nasedel bo.
Ne skrbi.
Eric, nič ne vidim! –Pluti se je učil leta 1983.
Lestev sem spustil, pomiri se!
Živjo. Si dobro, Antoine? –Ja.
Poglej tole! –Si ga dal v vzvratno?
Nazaj pluje.
Adijo, Max! –Sranje! Vedel sem.
To je gliser, Max. Uporabi motor.
Se vidimo nocoj.
Zdravo, Jeanne,
dobrodošla na ladji.
Zdravo, Jeanne,
dobrodošla na ladji.
Zdravo, Jeanne,
dobrodošla na ladji.
Se spomniš? Ko si se rodila, je zate skladal pesmi.
Ja.
Jean–Louis je to napisal, ko sem bila dojenček.
Leto dni sem imela.
Še manj. –Jeanne.
Znaš kaj povedati po špansko?
Z varuško govori špansko. Povej kaj.
Ne. –Povej. Marie te še ni slišala,
kako govoriš. Povej kaj. –Ne.
Daj!
Hudo!
Odlično.
Krasno! –Lepo je tukaj, Jean–Louis.
Mislim, da te bom kupil in odpustil.
Zguba!
V glavo mu je stopilo, ker dobiva govorne vloge.
Govorne vloge? –Veste, kaj?
Lepo je, ker ste vsi tukaj.
Pogrešam Luda, a …
Ja. Čudno sem se počutil, ko smo prišli.
Še vedno živi razuzdano? –Ko je doživel nesrečo, je bil zadet.
Z Marie vedno govoriva, da bi ga morali očistiti.
Kdaj si še ti kaj naredil?
Ne smrkam tega sranja z njim.
Čakaj …
Sem jaz kriv za nesrečo? –Pravi, da smo vsi krivi. –Ne, ne.
Rekel je, da sem ga podpiral. –Ne bodi smešen.
Ni tega rekel. Samo skrbi ga. Vse nas.
Pripravit grem pipo s crackom za otroke.
Boš?
Marie, Amazonija? Tvoji Indijanci?
Oprostite.
Vso zimo sem bila tam.
Lepo se je bilo vrniti.
Posnela sem več kot 35 ur obrednih žalostink.
Krasna glasba. Nisi dobil mojih fotografij?
Sem. Na vsaki si.
Rada sem tukaj. Pomirja me.
Vse imate. –Razen roseja.
Zato tudi prihaja.
Hvala.
Se lahko pogovoriva? –O čem?
Zelo pomembno je.
Vem, da ni dovoljeno, a ne razumem.
Nikomur ne povej, da sem ti pokazal.
Pustil si mi nekaj svojega. –Nekaj si pozabil pri njej?
Pravi, da sem ji pustil del sebe.
Misli name. –Dobro.
In? –Ji odgovorim?
Ne! –Kaj?
Naj ji ne odgovorim? –Tako je. Ničesar ne naredi.
Sta se z Maxom skregala?
Ne, vse je v redu.
Super.
Antoine, potisni.
Vem, da ni dovoljeno, a poglej, kaj mi je poslala.
Nikomur ne povej, da sem ti pokazal.
Naj ne odgovorim, kajne? –Seveda moraš odgovoriti.
Zelo lepo je. –Kaj naj rečem?
Domisli se nečesa.
Vincent? Iskal sem te.
Potrebujem nasvet.
Samo obleko vzamem. –Ostani, želim slišati tudi tvoje mnenje.
Sedi tja.
Nekaj vaju moram vprašati. –Povej, poslušam.
Lahko nehaš? Tako ne morem misliti.
Dajmo.
Torej …
Zelo pomembno je.
Želim, da ostane med nami.
Prav? –Seveda.
Dobro. Torej …
Po moji rojstnodnevni zabavi …
Sem se dobil z Juliette.
Za mnenje potrebujeta vse podrobnosti.
Bi kdo igral poker? –Pogovarjamo se!
Zapri vrata, prosim.
Ko sem imel rojstni dan
in smo se poslovili …
Je to tvoja torba? –Ja.
Ko smo se poslovili na ulici, sem šel domov.
A sem šel na skrivaj spet ven …
In se dobil z Juliette.
Bi igrali poker? –Posadi pet dreves v Amazoniji.
To je dobro. –In pet v Afriki.
Bomo vsak večer takole žurali?
Počakaj poskušam nastaviti kabelsko televizijo. Jebenti!
Max, otrokoma vošči lahko noč.
In sproti prinesi pomirjevalo.
Jezus! Ogromno plačujem,
oni pa mi jo izključijo, ko bi jo enkrat na leto gledal!
Kaj delaš?
Poslušaj.
Kaj?
Podlasice so se vrnile.
Gotovo so te slišale.
Mislila sem, da so se jih znebili.
Prasice žrejo izolacijo!
Kakšen cepec sem.
Kar seješ, to žanješ.
Kaj?
Če serješ, dobiš drek. Logično je.
Oddajaj pozitivno energijo.
Kaj je z Vincentom? –Kako to misliš?
Ne vem. Sploh se ne pogovarjata.
Pogovarjava se. –Res?
Morda, ko sta sama. Vsi so me vprašali.
Ni ti treba trkati. –Prekleto!
Eric, se lahko pogovoriva? –Žal imam zaprto.
Hudo sem zamočil. V dreku sem. Ne vem, kaj naj naredim.
Pojasnil bom.
Želel sem ji nekaj poslati.
Hitro sporočilo. –Ne razumem.
Rekel sem ti, da ne počni tega. –Ja, ampak …
Kaj si poslal?
Hotel sem poslati:
"Z besedami ne morem opisati,
kako sem vesel, ker sem pri tebi pustil del sebe."
Tako je.
Poskušal sem izbrisati, a sem po nesreči poslal: "Ne vem".
Kaj je že napisala?
Pri meni si pustil del sebe.
Ne vem.
Kakšen cepec!
Stari!
Odlično.
Rekel sem ti, da ne odgovori. –Max, Vincent in Isa so mi rekli,
da ji moram odgovoriti. –Kaj si rekel?
Kaj? –Me zafrkavaš? –O čem govoriš?
Rekel si, da je skrivnost, a si vsem povedal?
Nisem … –Kje pa.
Zberi že pogum! 35 leti si star.
Čas je, da odrasteš.
Lahko noč. –Lahko noč.
Marie, lahko rečeš Juliette,
da ji nisem nameraval tega poslati …
Se šališ?
Dobro, lahko noč.
Kaj delaš?
Poskušam ugotoviti, kako so prasice prišle noter.
Kdo? –Podlasice.
Poslušaj!
Slišiš?
Luč? –Ugasni.
Spijo še.
Lepo te je videti.
Odlično je, ker ste vsi tu.
To bo prineslo veliko radosti.
Tudi tebe je lepo videti.
Dobro jutro, Max. Kako si?
Živjo, Nassim. –Vesel sem, ker te vidim.
Kako si? –Dobro.
Dobro jutro, Jeanne in Arthur.
Čudovita otroka.
Vero sem rekel, da je krasno, ker ste prišli.
Lepo se bomo imeli.
Boš kavo? –Ne, hvala.
Z Vincentom greva teč. Poklical me je in rekel,
da želi na počitnicah vaditi.
Pridruži se nama. –Z Vero greva na tržnico.
Živjo, Nassim!
Lepo te je videti, –Enako.
Dobro jutro, Max.
Kako si? –Vero in Maxu sem ravno govoril,
kako vesel sem, ker vas vse vidim.
Me veseli. –Čestitam, ker si tako zgodaj vstal za tek.
Dobro to bo delo. –Res je. Poglej, kakšen trebuh imam.
Greva? –Ja.
Se vidimo! –Uživajta.
Max, mi pomagaš?
Jih zbudiva? –Ob tej uri?
Izbrati morajo. Gliser ali postelja.
Ne določam jaz časa plime. Po deseti uri je prepozno.
Lahko gremo kasneje. V čem je težava?
Zakaj sem kupil klinčev gliser?
Kaj si rekel? –Nič.
Potrebujem brisačo? –Kakor želiš.
Jaz sem jo vzel. Na čolnu bomo.
Povsod okoli je voda.
Nehaj.
Žre me. Vse to delam za vas.
Nehaj biti takšen.
Zmanjkalo je marmelade.
Kje je Vero? –Zunaj čaka z ostalimi.
Mene?
Pred dvema urama sem te zbudil, da bi izpluli.
Pred največ eno uro. –Ne! Ura je že dve popoldne.
Pojedel bom in se stuširal, nato pa lahko gremo.
Samo majico oblečem.
Kaj je to? –Hotelske varnostne kamere.
Boš pustil prižgano? –Ja.
Glasba, menda odganja podlasice.
Bomo videli, kako jim bo všeč. Prasice!
Hitreje!
Odlično, Max!
Ustavi!
Počasneje!
Ne slišimo te!
Odlična si bila.
Odlična vožnja.
Rekla sem, da ne vozite tako hitro. Kreteni!
Kar smejte se!
Si dobro, Marie? –Odlično, prasec!
Daj lestev! –Najprej se pomiri.
Mirna sam! Daj lestev!
Marie. –Daj mi klinčevo lestev!
Pomiri se. –Mirna sem! Daj klinčevo lestev!
Lahko prideš gor, ko se pomiriš.
Pomiri se, Marie.
Nehajte se smejati! Dajte mi klinčeve …
Ne bom ji del lestve. Naj se sama znajde.
Kreteni! –Jaz ti bom pomagal.
Spizdite!
Nehajte se smejati! Kar uživajte!
Slikajte!
S ksihtov vam bom izbrisala nasmeh!
Hvala, gospodična.
Odšla je.
Prisežem.
Sanja se ti ne, kako ljubosumen je bil. –Nemogoče.
Šališ se. Ludo? Zakaj mi nisi povedala?
Veš, kakšen je. Misliš, da bi ti povedal?
Več mesecev mi je težil, da sem zatrapana vate.
Si bila?
Če sem iskrena,
če ne bi bila z njim …
Bi morda prišla v skušnjavo.
Oprosti, Isa.
V redu je, ne skrbi.
Neverjetno. Nisem opazil.
Sploh nisem zaznal.
Škoda.
Spat grem.
Počakaj! Nisem mislila …
Mislila sem, če vidva ne bi bila skupaj …
Nisem jezna. Pravzaprav sem vesela,
a sem zaspana. –Dobro.
Vse je v redu, Marie.
Greš? –Čez pet minut.
Lahko noč. –Lahko noč … Vidimo se jutri.
Sranje. –Ne skrbi.
Enkrat mi je sledil. –Nemogoče.
Prisežem. Do tvojega doma.
In?
Čutila sem, da me nekdo opazuje. Obrnila sem se
in ga videla, kako kuka izza vogala. –Nemogoče!
Kot v risanki. Neverjetno je bilo. –Je znorel?
Zalotila sem ga. –Gotovo se je počutil neumno.
Ne, bilo je prisrčno.
Odlično. Še zadnji manever.
Človek v morju na desni strani. Piha severozahodnik.
Oprostite.
Žal mi je.
Takoj pospravi mobitel. –Ja, a je Juliette!
Vseeno mi je. Počasneje!
Prehitro voziš!
Kaj …
Sranje!
Kaj naj naredim?
Zelo mi je žal. Pomembno je. Oprostite.
Takoj se bom vrnil.
Prosim? Ja.
Sploh ne. Ti?
Ja. Dobro.
Vozimo se z gliserjem in plavamo.
Običajne morske počitnice.
Ja …
Colt Silvers!
Lahko ustaviš? Nekaj moram kupiti.
Lahko. Kupil bom vino. Lepo ste uredili.
Brez skrbi, plačal bom svoj del.
Ni problema. Samo povem.
Kaj pa?
Prekleto!
Obožujem ta vonj.
Marie, povohaj. –Drugič. Slabo mi je.
Je kaj narobe? –Obudi mi številne spomine.
Vesel sem.
Potrebuješ pomoč.
In tole. To je vse.
Počakajte.
Še tri grenivke in pet pomaranč.
Jeanne je čudovita deklica. Je zrasla?
Ja, hvala.
Kaj pa slive? –Seznam imam.
Jaz bom rešil.
Počakal bom v avtu.
Se vrnem v Pariz? –Ne.
Le čas potrebujem.
Dobro.
V redu.
Me slišiš?
Rekli so, da ne smem dolgo govoriti, zato bom hitra.
Hotela sem ti povedati nekaj pomembnega.
Tega nikoli ne pozabi.
Čudovit človek si.
Krasen si, Ludo.
Ni veliko ljudi, kot si ti.
Čeprav je od tega že zelo dolgo …
Čeprav sva drug drugega prizadela …
Sem ponosna, ker sem bila tvoja punca.
In …
Želela sem, da veš …
Čeprav si to gotovo opazil …
Da sem …
Zamočila tudi z vsemi ostalimi moškimi.
To je vse.
No …
Hvala.
Živjo.
Si bolje? –Sem.
Malce mi še gre na bruhanje. –Meni tudi.
Lea ni s tabo? –Ne, zamudila je let.
Nepotrebno potovanje.
Presneto. –Ja, bedno.
Dovolj je, nehaj! Nor si!
Vse boš zbudil!
Pomiri se.
Pospravil ga bom. –Ne. Kasneje ga boš.
Ne morem verjeti.
Kasneje bodo vsi zajtrkovali.
Jebenti.
Sranje!
Pustil bom sledi.
Dovolj je! Me zafrkavaš?
Ugasni ga! Dovolj je!
Po francosko!
Si pozabil Leo? –Ne.
Ostala je v operi. Vaje in podobno.
Danes je ne bo.
Kaj delaš, Max?
Poskušam ugotoviti, kje pridejo noter.
V pesku bodo pustile sledi in bom lahko …
Zakaj ne greš teč? –Ne.
Pridi, Max. Razbistril si boš um. Super se boš počutil.
Ne.
Nisem se preoblekel. Počakal vas bom.
Kar pojdite.
Ne mudi se nam.
Max, pojdi. Meni na ljubo.
Smem zraven? Vincent mi nikoli ne dovoli.
Pa kaj še. –Seveda, Isabell. Pridruži se nam.
Več ljudi, več energije. –Super! Preobleč se grem.
Najpomembnejša je osnovna vaja.
Mišice ti bodo hvaležne.
Delaš jim uslugo.
Vdihni samo toliko, kot potrebuješ.
Dihaj v ritmu premikanja. Takole.
Tako.
Še bolje bo, če ne misliš na to.
Saj nisem mislil.
Nisem navajen na te smuči. Nisem mogel voziti slaloma.
Kaj delaš? Vincent še ni poskusil.
Dobro je.
Hotel si. –V redu je, nič zato.
Čim prej gremo, dokler je še plima.
Zdaj, ko je Eric smučal, ni bilo tako globoko.
Jutri bomo. –Ni problema.
Dve minuti po dveh urah ni nič.
Hotel sem nekaj spiti z vami.
Naj potem Jean–Louis vozi.
Dobro, pridi. –Ne skrbi, v redu je.
Rekel sem, da te bom peljal. –Pojdi, Vincent!
Dajmo! –Gremo!
Pojdi, očka!
Hvala, Max! –Pripravljeni na vožnjo.
Kaj se dogaja? –Je vse v redu?
Se lahko presedete naprej?
Gremo, pridite.
Pazite!
Rahlo levo, Jean–Louis!
Nasedli bomo. –Desno, Jean–Louis!
Zdaj pa naravnost naprej.
Hej!
Iti morata, drugače bosta nasedla.
Za menoj. Po moji brazdi.
Naj poberem ostale. –Ni časa.
Nasedla bosta. Gremo! Hitro!
Obrni!
Ne tja, Max!
Tepec.
Jean–Louis! –Jean–Louis!
Jean–Louis!
Čakaj!
Nasedla sta!
Me lahko povlečeš?
Ne, prepozno je, še jaz bom nasedel.
Šest ur bosta morala čakati,
dokler ne bo spet plima.
To si namerno naredil. –Kaj?
Jean–Louis! –Iti moramo.
Peljal jih bom na obalo.
Čakaj, pridem!
Ne skači. –Utihni!
Ne skači! Mulj je!
Ne bom šest ur tukaj!
Max, ne bodi smešen. Ne počni tega.
Sranje, obtičal sem! –Pazi! Potonil boš!
Max, poslušaj Jean–Louisa! Spozna na mulj.
Nehaj s tem sranjem. –Pazi!
Daj mi roko.
Daj mi roko!
Čakaj! –Kaj je?
Hlače mi lezejo dol.
Stoj.
Stoj! Čakaj!
Pusti me! –Lepa ritka!
Nehaj!
Brisača!
Daj mi brisačo!
To si namerno naredil! –Kaj ti je?
Jebenti. Pred tednom dni si rekel, da imaš rad moje roke.
Zdaj pa sva nasedla čez noč.
Dovolj je. –Kako bi lahko vse to načrtoval?
Pred dvema letoma ti ni bilo treba uporabiti prsta okoli moje trtice,
zdaj pa si mi ga vtaknil naravnost v rit.
Gotovo je obstajal drug način! –Nehaj. –Stran!
Nisem jaz kriv, jebenti. –Na premec!
Rekel sem ti, da vozi za njim.
Poberi se!
Hej!
Hej, hej! Hej!
Zakaj se nisva nikoli zapletla?
Pa smo spet tam. –Povej.
Vsakokrat, ko te nekdo odpika.
Nakladaš, nihče me ni odpikal.
Ne moreš me pretentati.
To počni z drugimi, ne z mano.
Mislim, da itak vedo.
Nočeš govoriti?
Lahko se pogovoriva o tem.
Izgledam kot Ludo?
Zakaj ne jaz?
Z vsemi si, razen z mano. –Kaj ti je?
Neumno je, že leta se poznava.
Tako je. To mi je všeč.
Kako bo, če se dava dol?
Nehaj!
Najboljša prijatelja sva. Lepo se razumeva. Kaj ti je?
Na živce bi ti šla, poznaš me.
Dobro, lahko ti ga pokadim, če hočeš.
Najlepša hvala. Lahko noč.
Sta se vrnila? Je vse v redu?
Je vse v redu? Vama ni bilo dolgčas?
Ves čas se slišijo. Prav si imel glede trušča.
Max, kaj boš s tem?
Tako! Zdravo!
Tako je!
Tako!
Ne vem. Sploh ne razumem.
Zbudil bo otroka.
Žal mi je. –Pogovorila se bom z njim.
To ni dobra zamisel.
Kaj dela? –Razbija steno.
Rad bi jo ujel.
Teden dni ni spal.
To je zanj terapija.
Oprosti.
Torej? Kaj?
Kaj pravite?
Zdravo! Zdaj pa niste tako glasne, kaj?
Lastnik je doma!
Kaj je z Maxom?
Poglej me.
Čakaj, bodi pri miru.
Takoj se vrnem.
Briga me.
Živjo! –Živjo.
Si dobro? –Ne. Ne morem spati.
Super sem. Odločil sem se, da ne bom pritiskal nanjo.
Hladnokrven bom. Kot da imam tudi jaz življenje.
Greš v posteljo?
Isabell, greš spat?
Je problem razlika v letih?
Jebenti!
Posral sem se od strahu.
Mi posodiš kratke hlače?
Za? –Za nogomet.
Prekleto!
Kje so ostali? –Na plaži.
Ura je štiri. Nihče ni spal. –Je Vero jezna name?
Sprosti se.
Počakaj me.
Sam, kaj je to?
Raje frnikulaj! –Teci!
Napadi ga!
Osredotočite se! Resno igrajte.
Veste, kaj moramo narediti!
Kup zgub.
Kje si? Mi imamo kratke hlače.
Nisem te videl! –Glej malo!
Pazi na malega.
Tvoja natakarica je tu.
Povsod mi sledi.
Ne bi je smel dati dol.
Rojena je leta 1987. Takrat sem bil v tretjem letniku.
Oprosti. –Nehaj s tem,
drugače te bom usekal.
Dobro.
Prijatelji, dober večer.
Jean–Louis!
Zdravo, lepotica.
Še nikoli te nisem videl v čevljih. –Res je.
Kaj se dogaja? –Vražja stopala!
Imaš čevlje, izdelane po meri?
Dober dan, gospa. Natikače, velikosti 76, prosim.
Bedaka! Obiskal sem Luda.
Kako je z njim?
Doživel sem pravi šok.
Nisem mislil, da je tako hudo.
Ni pri zavesti, a so zdravniki optimistični.
Dvomim, da me je spoznal. –Tja in nazaj si šel v enem dnevu?
Seveda.
Pridite, spijmo nekaj na njegovo zdravje.
Oprostite, začela sem brez vas.
Je vsaj odprl oči?
Malce, a je zadet od zdravil.
Si prepričan, da …
Dobro bo. Marie,
poglej me. V redu bo.
Izvlekel se bo.
Dobro bo. Poskusi.
Res imaš krasno posest, Max.
Hvala za prijaznost in gostoljubje.
Ja, hiša je nora. Hudo.
Kaj sem rekel? –Besede so pomembne.
Res vplivajo na stvari.
Če rečeš nekaj bolnega,
se tudi zgodi. Razumeš?
Seveda. Besede moraš previdno uporabljati. –Paziti moraš na pomen.
Japonec Masaru Emoto je naredil odličen poskus.
Dve steklenici je napolnil z rižem.
Na prvo je napisal "ljubim te".
Na drugo pa "sovražim te".
Ponavljal je te besede.
Po določenem času
je bil riž z napisom "ljubim te" še vedno užiten.
Drugi riž pa se je pokvaril.
Odlično, pravkar sem ga skuhala. Poskusimo ga.
Zato ljudje govorijo z rastlinami in jim vrtijo glasbo.
Tako je. –Lepo! –Neverjetno.
Riž ni prava rastlina, kajne? –Seveda je.
Ni živi organizem. Trd je.
Niso mi všeč moderna sranja. Zato si mi všeč.
Tip, ki ga poznam, se je pripeljal iz Pariza, da bi me videl.
Kmalu bo tu.
Nisem ga prosila, da pride. –Tip?
Kakšen tip?
Kaj naj mu rečem, ko pride?
Naj spizdi. Preprosto.
Naj revež prenoči. 600 km da bi te videl.
Ne moreš ga pustiti, da spi zunaj. –Kje pa bo spal?
V riti. Oprosti.
V pralnici. Ali na kavču. –Ne.
V moji sobi.
Hiter seks ne more škoditi.
Tako je. Še posebej, ker je tako dober.
Odlično. Dobro ti bo delo.
Tvoje telo ti bo hvaležno.
Uslugo mu delaš.
Ne spusti te.
Vem.
Ga pokličem? –Ja.
Besna sem. –Kaj pa temperatura pozimi?
12 stopinj čez dan. –12? –Vsak dan.
Kdaj pade toča? –Seveda.
Dvakrat je bila. Leta 1967, mislim.
Ena, dve, tri, sonce! –To je oblika jasnovidnosti.
Živali to pogosto uporabljajo.
V Hirošimi so podgane zapustile mesto,
preden so odvrgli bombo.
In pri cunamijih. Živali so pobegnile, preden je prišel.
Zakaj ga nismo mi začutili?
Ljudje ne poslušajo svojih občutkov in slutenj.
Moraš se naučiti poslušati.
Človeštvo živi tako, da odgovarja na vprašanja, ki jih ni postavilo.
Ne razumem. Počutim se neumno in to mi gre na živce.
Tvoja glasbena in seksualna igrača je prišla.
Hej! Potrebuješ pomoč?
Misliš, da sta moja otroka neumna?
Me zafrkavaš?
Misliš, da nisem videl, goljuf?
Reči bi moral: "ena, dve tri, sonce", in se obrniti.
Ti pa rečeš: "ena, dve." Nato se obrneš in šele potem; "tri, sonce"!
Dovolj bednih trikov!
Max!
V sobo! Takoj!
V sobo!
Dober večer.
Goljufal je.
Si znorel? Sploh veš, kaj si naredil?
Goljufal je. –Otrok je.
Šest let ima. Tvoj krščenec je.
Glej me, ko vpijem nate!
Dovolj imam tvojega muhanja.
Lažni strahovi.
Ti in tvoje podlasice. Plime in oseke.
Sprosti se ali pa se vrni v službo. Nas pa pusti pri miru.
Ne vabi sem prijateljev, če si zato velik diktator.
Dovolj je, vedeš se kot pravi kreten.
Začenjam se spraševati.
Preprosto je. Ne spreminjaj nam življenja v pekel,
drugače pa se vrni v Pariz z otrokoma.
Zakaj sem tak?
Opraviči se. To ne boli.
Kaj delaš?
Smešno. Ne odhajaj.
Lahko govoriva?
Prosim, odloži.
Kaj je z vama? –Res nimam pojma.
Ignorirata drug drugega in nihče ne ve, zakaj.
Oprosti. Videla si, kako je znorel.
Pretiraval je. Vpil je na Elliota. Bolje je, da gremo.
Lahko si privoščimo svoje počitnice, ne potrebujemo ga.
Zna biti zoprn,
a veš, da je krasen človek.
Nekaj ga muči in noče povedati.
Lahko govoriva?
Pozabi.
Spijva kaj. –Me zafrkavaš?
Samo to boš rekel?
Ni preprosto. Na tekmi si takoj začel.
Ne razumem te in zato se mi meša.
Poskusi razumeti, da ne prenesem več tega.
Trudim se, da bi bile krasne počitnice. Za vse skrbim.
A karkoli naredim, sem jaz tisti, ki tečnari.
Ne morem se sprostiti. –Dovolj je, Max. Nehaj.
Vsako leto to govoriš, nato pa nas spet povabiš.
Ni v tem problem.
Glej, kako si se stresel na Elliota.
Otrok je. Ne vpletaj ga v to.
Ja, vem.
Pravi kreten sem bil. Zelo mi je žal.
Od zdaj bom pazil, kaj rečem.
Daj.
Ostani. Začela bova znova.
Opozarjam te, da je to zadnjič.
Obljubim.
Prosim, tudi ti nehaj.
Dobro.
Kakšen glasbenik?
Glasbenik. –Je to tvoja služba? –Ja.
Nič drugega ne delaš? –Ne.
Noro. –Ja, srečo imam.
Navdušen sem. –Dober večer.
Franck. –Dober večer. –Živjo.
Oprostite, ker sem kar tako prišel. –Ni problema.
Elliot, oprosti.
Ni prav, da sem to rekel.
Ne bi smel vpiti nate.
Oprosti. –V redu je.
Na robu sem.
Vem, da to ni opravičilo in niste vi krivi.
Oprostite. Ne bo se ponovilo.
Zagotovo se ne bo. Pridi. Čas je za spanje.
Lahko noč, dragi. –Poslovi se. –Lahko noč.
Lahko noč, Elliot.
Kje je Jean–Louis? –Odšel je.
Max, vošči otrokoma lahko noč.
Potrebujem pijačo. –Jaz tudi.
Kakšno kitaro imaš?
J–45.
Gibson. –Bi nam kaj zaigral?
Na koncertih gotovo zveni neverjetno.
Akustična kitara. Veličastno.
Kajne? –Ja.
Odlično. Lahko še eno?
Ne vem.
Na hitro.
Bravo!
Še!
Nori so!
Še!
Super, mizo ste prestavili noter. –Niste mokri? –Ne.
Nehalo bo, ko pride plima.
Dobro jutro. –Dobro jutro.
Si dobro spal? –Ja.
Dobro sem spal.
Franck, boš čaj ali kavo?
Kavo bi, hvala. –Jaz tudi, prosim.
Vem.
Kupil sem darilo Jean–Louisu. –Zakaj?
Zaradi tistega sinoči.
Lahko bi se oglasila okoli kosila. Poklical ga bom.
Boš prišel?
Ne vem.
Čudovito je. Spoznati moraš Jean–Louisa.
Več let ga poznam.
Moj oče je delal na tržnici.
Vsako leto me je poslal Jean–Louisovemu očetu,
da sem delal v gojilnici ostrig.
Vsak dan ob petih zjutraj sem plul mimo tistih lepih hiš
in si govoril, da bom nekoč kupil takšno.
Ne, šel bom. Nočem priti prepozno v Pariz.
Cepec.
Spizdi, kreten. Pokadi mi ga, prasec.
Ogaben si, usrane.
To je …
Smrdljivi drekač, jebenti.
Ljubim te. Poljubil in objel te bom.
Si dobro? –Ja.
Lahko greš Jean–Louisu. –Hvala, a bom šel.
Kakor hočeš.
Ne bi smel kar tako priti.
Vse sem moral narediti, da bi izvedel.
Zdaj vem.
Nisem jezen nate.
Spoštujem te.
Čeprav bi se zelo rad ljubil s teboj,
potrebujem več.
Šest mesecev spiva, kadar si tu.
Spoznal sem, da tega ne morem spremeniti.
Nič hudega.
Je, kar je. A to ni zame.
Končajva zdaj.
Nočem trpeti. Ali te prizadeti.
Tvoja kitara. –Tvoja je.
Ne znam igrati.
Lahko se naučiš.
Pazi nase, Marie.
Poslovi se, Elliot.
Veselilo me je.
Adijo. –Zelo si nadarjen.
Srečno pot.
Varno vozi. –Bom, hvala.
Tip resnično obvlada. Nisem strokovnjak za glasbo,
a se vidi, da je dober.
Prosim, nehajte.
Govorimo le … –Nočem vašega mnenja o njem.
Nočem ga.
Zdaj je še to prepovedano.
Kaj moramo narediti? Kaj vreči v zrak? Blokirati ceste?
To je noro! Še se bomo slišali.
Seveda. Hvala.
Prekleti prasec!
Je vse v redu?
Ne sprašuj. Bi kdo pijačo?
Nekaj imam zate.
Pridite, čas je za presenečenje.
Samo trenutek!
Počakaj.
Tu je.
Nor si. Ne bom ga vzel.
Da lahko prideš zjutraj do gliserja. Štiri konje ima.
To je moj motor. Ko bom nehal veslati,
bo z menoj konec. A vseeno hvala, Max.
Zakaj si mi ga kupil?
Kar tako.
Ti je všeč darilo?
Kdaj pride Lea?
Vaje ima.
Pleše v novi predstavi.
Decouflejevi. –Zelo je nadarjen.
Ja.
Ste slišali za Juliette?
Kaj?
Je kaj novega?
Zjutraj je rekla, da me bo poklicala čez pet minut.
Zdi se zapleteno. Lea in njen let.
Težko je, kajne?
Ja.
Meni ni težko.
Ne vem, zakaj.
Preprosto zamočim.
Ne verjamem v ljubezen.
Pričakujem, da bo tako ali tako šlo nekaj narobe.
Skoraj mi je v uteho, ker bom jaz vse pokvaril.
Tako me manj skrbi. Ko pa se zgodi,
si rečem, da sem imel prav.
A nikoli ne napredujem.
Nikoli.
Jaz sem enak.
Sicer nimam pravice govoriti, a …
Pozabi.
Z Juliette je konec.
Poročila se bo z njim.
Zafrkavaš me.
Se smejim?
Je Starckos tu? –Cel julij.
A je moral oditi. Preveč dela ima. –Vincent.
Rada bi šla žurat.
Lahko greva s tvojim avtom v Bordeaux? –Seveda.
Kdaj? –Takoj. Le preoblekla bi se.
Ni problema. Le vzel bom stvari, ki sem jih kupil.
Vzemita mojega.
Jean–Louis nas bo peljal. Pomagal ti bom iztovoriti stvari.
Kaj je? –Nič, dragi. Čudovito. In nepričakovano.
Si prepričan, Max?
Srečno.
Tebi tudi.
Se vidiva.
Lea, jaz sem.
Ni se odprlo. –Nehaj, prosim. Odidi.
Odpri, morava se pogovoriti. Zelo pomembno je.
Izključila bom domofon. Odidi.
Ne, Lea. Odpri!
Lea!
Lea?
Prosim? Jaz sem. Kako si?
Spodaj sem.
Sem.
Pogovoriti se morava. Lahko prideš dol?
Vem, toda …
Počakaj, poslušaj me.
Nekaj bi ti rad povedal. Obljubim, da ne bo dolgo trajalo.
To lahko narediš.
Jaz sem!
Če se ne oglasiš, sva končala?
Super.
Vsaj poglej me.
Prišel sem k tebi. Poglej me!
500 km sem se peljal, da bi te videl. Pridi na klinčevo okno!
Lea!
Ljubim te.
Ljubim te!
Tega nisem naredil namerno!
Nisem vedel, da sem te prizadel.
Kaj naj naredim? Kaj naj delam brez tebe?
Ne razumem.
Zavrgla boš 11 let, da bi se poročila s tipom, ki ga poznaš leto dni?
Čas ni pomemben. –Kaj pa?
Zakaj mi še vedno pošiljaš sporočila,
če se boš poročila?
To pomeni, da nisi prepričana.
Si prepričana?
Veš, kaj pomeni zakon?
Ja.
Slepila sem se, Antoine.
V tebi sem videla, kar sem želela.
Spremenil sem se!
Ne vidiš? Ne vidiš, kaj delam?
Ne vidiš, da verjamem vase? V naju?
Iti moram. –Ne, počakaj.
Nisi mi odgovorila. –Kaj?
Zakaj mi pošiljaš sporočila, če se boš poročila?
Ne želim, da si osamljen.
Ne počni tega, Juliette.
Spadava skupaj.
Ostal bom tukaj.
Celo noč časa imaš, da se odločiš.
Če ne prideš do sedmih, me ne boš več videla. Konec bo.
Prav?
Zdaj pa odidi.
Ko boš zaprla vrata, mi naredi uslugo.
Na poti do tistih vrat pomisli, kaj sva imela.
Kaj sva delila.
Ko jih odpreš,
se vprašaj, če želiš, da je tega konec.
Ne moreš vedeti, toda …
Ne bo prišla na počitnice.
Nikoli več ne bo prišla.
Kaj naj naredim?
Kaj naj naredim, Ludo?
Pozdravljeni! Kako ste?
Si sam?
Kje je moj avto? –Antoine ga ima.
V Bordeauxu je dobil bejbo … –Bravo. Naj se zabava.
Noro noč sva preživela.
Te ni motilo, ker si bil odveč?
Šel sem na plesišče. Veš, da rad plešem.
Zjutraj sem obiskal Luda.
Prepoznal me je, a je še vedno v slabem stanju.
Komaj lahko govori. Apatičen je.
Luda si obiskal v Bordeauxu? –No …
Ne! Bil sem v Parizu!
Pustila me je.
Pustila me je, ker sem sebični prasec.
Edina ženska, ki me je ljubila takšnega, kot sem.
A sem zamočil, ker sem kreten!
Dobro, a … –Prav ima. Ne zaslužim si je.
Še pri 60 letih bom osvajal dvajsetletnice.
Jebenti!
Ničesar nočem slišati.
Niti besede, jasno?
Razumete?
Boste odgovorili?
Ja. –Ja. –Ja. –Prosim vas!
Ja! –Ja! –Ja!
Gremo kasneje kam z gliserjem?
Prav ti bo prišel kozarec vina.
Si dobro?
Samo opraskan je. Rekel si, da je razbit.
Oprosti. Na postajališču ga je nekdo poškodoval.
Podnevi se bolj vidi.
Res? Dobro.
Jutri bom pogledal. Kot pravi Vero, to sploh ni pomembno.
Živjo, kako si?
Nisem pričakovala, da se boš tako odzval.
Počitnice me pomirjajo. Tukaj je zelo sproščeno.
Lepo te je videti. –Enako.
Kako si? –Dobro.
Lepotica!
Vem, da se vam zdi čudno, a se meni še bolj.
Obnašajmo se normalno. Prav?
Zelo vesela sem, ker sem tukaj in vas spet vse vidim.
Tudi mi smo te veseli.
Vsaj ne bo več moril s sporočili.
Kaj je rekel?
Kakšnimi sporočili? Nakladaš.
Še verjela ti bo. –Seveda bom. Je res?
Seveda tega ne bi naredil.
Konec vajine drame moramo nazdraviti s šampanjcem.
Kaj je rekel? –Da sva končala z dramo.
Vrnil ti bom, kreten.
Si dobro? –Ja.
Žuramo, da ne boš mislil na to.
Bomo žurali? –Gremo plesat.
Nismo še šli v klube. –Ja sem za. –Res?
Jaz ne grem. Kar pojdite.
Kaj pa ti?
Ostal bom tu.
Preoblecimo se.
Eric, bi igral poker? –Ne, z nami gre.
Ne, v redu je. Ne ljubi se mi.
Rad bi povrnil izgubljen denar.
Kar sanjaj.
Stuširat se grem. Hitra bom.
Hitra bodi.
Zelo sem vesela zate. –Tudi jaz sem vesel.
Takole.
Vsak dan se moraš z obema pogovarjati. Vsi to počnemo.
Drugače je, kot sem mislila. –Sprošča.
Kdo bi rekel, da bom rižu izpovedovala večno ljubezen.
Marie še spi? –Verjetno.
Šli smo brez nje. Ura je bila 4.30.
Nisem vedel, da si prišla tako pozno. Kaj si počela?
Plesala, nato pa sem seksala s tremi deskarji.
Zajahali so val.
Veliko si zamudil. –Ni mi všeč, ko si takšna.
Prekleto!
Jebenti.
Kako je z njo? –Na stranišču je.
Jaz grem.
Jaz sem, Marie. si dobro?
Marie?
Prihaja s plaže Valras.
Bosonoga. Ni je potrebno predstavljati.
Božanska je. Ludovine!
Pazi, poškodoval ga boš. Ne dotikaj se Neptunovega sina!
Pojdi z mene!
Ledena si!
Nehaj! Mivko mi mečeš v oči.
Sprosti se. Na počitnicah smo.
Sproščen sem, a si mi vrgla v obraz mivko.
Nekaj ti bom pokazal.
Z.
To ni Z. –To je moj Z!
Ludo, pokaži mu.
Kot da nas nihče ne gleda. –Gremo!
Ni lepo ubijati živali!
Najboljši si, stari! Najboljši!
Najboljši!
Poglej tole!
Krvavi!
Pustil vas bom uživati v noči.
Jaz bom vstal ob zori. To je prava idila.
Vi tega ne boste nikoli doživeli.
Jutra so preveč za nas.
Rad bi bil tam s teboj.
Če ne bi bil igralec, bi gojil ostrige.
Resno mislim.
Se spomniš? –Prisežem.
Ob 5.45 bom pri Jean–Luisovem gojišču ostrig.
Naredi grižljaj.
Malce ratatuja?
Poglej, kakšen si.
Držal je besedo.
Naš junak se je vkrcal na ladjo.
Nehaj me snemati. –Bruhan golaž.
Bruhan golaž! Okusna jed pripravljena iz koruze.
Pripravil ga je naš prijatelj Rico, ki bo …
Daj mi požirek piva. –Ne.
Daj, peder! –Sranje, Eric!
Otroci so tu. –Oprosti.
Kaj je peder? –Vprašaj očka. On ve.
Elliot. Pridi, sinko.
Peder je zelo grda beseda.
Žaljivka za homoseksualce. Homoseksualec je moški,
ki ima rad drugega moškega. To ni nič slabega.
To moraš spoštovati.
Ker je vseeno ljubezen.
Razumeš?
Pridi z menoj. Otroka …
Jeanne, Arthur, pridita z menoj.
Noter.
Otroci, počakajte me tukaj.
Hitro se bom vrnil.
Bi rad kaj povedal?
Povej!
Povej jim! –Nehaj! Pomiri se!
Pusti me! –Pomiri se! –Bi raje povedal mojemu sinu?
Za kaj gre?
Ne razumem. –Ne razumeš?
Videl si.
Daj mi svojega medvedka.
Dvigni roko.
Si dobro, očka?
Dobro.
Pomiri se.
Rad te imam.
To lahko naredimo kdaj drugič.
Jean–Louis, prepoved prodaje ostrig
pred sezono …
Če potrebuješ finančno pomoč,
samo reci. Lahko ti pomagam.
Ne bo potrebno, Max. –Si prepričan? Zakaj?
To bi mi lahko ponudil na samem. Brez ljudi, ki bi jih rad navdušil.
Nikogar nočem navdušiti.
Dol mi visi za denar, Max.
Dol mi visi. Razumeš? Takoj nehaj.
Oprosti, a se ne morem pretvarjati.
Nihče tega ne zahteva od tebe.
Ne, a se vsi pretvarjate.
Kaj te žre? –Dva tedna lažete drug drugemu.
Kaj? –To je tvoj poklic. Iz tega si naredil pravo umetnost.
Počasi. Kaj ti je?
Vi! Zlezli ste mi pod kožo.
Pred vsemi se bahaš, še posebej pred prijatelji.
Hvališ se s svojim uspehom.
Kakšno korist imaš od tega? Še uživaš ne v tem.
Največji gliser, najlepša hiša …
Najbolj zlata zlata kartica. Srce pa imaš kot vsi ostali.
Z denarjem ga ne moreš izboljšati.
Najhuje pa je, da lažete sebi.
Čisto vsi.
In še verjamete tem lažem.
Imate se za prijatelje?
Kaj je prijateljstvo? Pustiti prijatelja samega v bolnišnici,
ker so vam počitnice pomembnejše?
Dovolj je, Jean–Louis. –Kaj bi rad?
Maltretiral si nas s svojimi neumnimi sporočili.
Si poklical v bolnišnico in vprašal, kako je?
Mrtev je.
Me slišite? Zjutraj je umrl čisto sam.
Oprostite … Vincent me je pravkar poklical.
Če sem kdaj v koga verjel,
je bil to Ludo.
Rad bi govoril o njegovi velikodušnosti. Bil je …
Vedno ste se lahko obrnili nanj.
Vedno vam je stal ob strani.
Vedno je poslušal.
Tudi ko je sam trpel, kar je bilo pogosto.
Bil je tako velikodušen,
da je pozabil misliti nase.
Odkar sva se spoznala in še posebej zadnjih nekaj let …
Si mi ves čas govoril,
da je treba živeti.
Dajal si mi moč,
da sem izkusila izjemna doživetja.
Dajal si mi moč, da sem si predstavljala,
da bova nekoč skupaj.
Kako sem sploh lahko živela brez tebe?
Kako bom živela brez tebe?
Vedno sem ti vse zaupala.
In še toliko ti moram povedati.
Ne vem, kaj me čaka.
A sem noseča.
Želim ti lepo potovanje, Ludo.
Ljubila te bom vse življenje.
Ludo …
Frend …
Tovariš …
Kako sva se zabavala!
Res sva se odlično zabavala.
Prisežem, da sem poskusil …
Obljubil sem, da ne bom …
Vsem si toliko dal.
Nisem ti toliko vrnil.
Dvomim, da sem ti toliko dal.
Lepo se je bilo družiti s tabo.
Biti tvoj prijatelj.
Ne joči.
Poglej me.
Prevod - RETAiL
TVRip - Toyan Za HD priredil metalcamp
Tehnična obdelava DVD Rippers Slovenija